TILL VILDINGARNAS LAND
Hej Claire! Vill du se något kul?
- Vem mer var där? - Det är en iglo!
- Och? - Jag gjorde den.
Ja, min bror.
- Claire! - Vi ska till pappa den helgen.
Snöplogen lämnade snöhögar och jag grävde ett hål.
Gå och lek med dina vänner, Max.
Du - gå ditåt. Du - gå ditåt.
Tala inte så till mig! Du är ett staket. Lek med dina staketvänner. Sätt fart!
- Schysst. Ja. - Det blir grymt.
- Hej Claire! Färdig? - Hej på er.
Stäng dem, va?
- Är det din bror? - Kom igen!
Där får du!
- Ta honom! - Du är dödens!
Ja!
Han är så förlorad.
Gå din väg, Max!
- Fullträff! - Ja!
Ta honom! Kom igen!
- Är du okej? - Kom igen. Vi drar!
CLAIRES RUM
- claire - max
Till Max - ägare av denna värld från pappa
Hej, jag är hemma!
Hej. Vad är det?
Claire och hennes dumma vänner hade sönder min iglo.
- Hon gjorde ingenting åt det. - Jag är ledsen, hjärtat.
Jag skulle ha gjort något åt det.
Vad har du gjort, Max?
Herregud...
Jag vill inte störa. Bara som hastigast...
...kan du berätta vad mr Lasseter ogillade med rapporten?
Men vad ska jag göra?
Jag är bara trött, jag har haft en jobbig dag och...
Jag har inte råd att förlora det här.
Jag vet, jag vet.
Jag måste börja, för jag vill lämna in den imorgon.
Nej, jag förstår. Det blir sista gången, det lovar jag.
Tack.
Hej.
- Hej. - En historia skulle hjälpa.
Visst.
Det var en gång några hus. Riktigt höga hus som kunde gå.
Och så fanns det vampyrer.
Och en av dem bet det högsta huset så att huggtänderna gick av.
Sen tappade han alla tänderna. Han började gråta.
Och alla de andra vampyrerna...
Varför gråter du?
De är väl bara mjölktänder? Och...
Han sa: Nej, det är mina vuxentänder.
Vampyrerna förstod att han inte kunde vara vampyr längre och lämnade honom.
Slut.
Solen är vårt solsystems centrum. Det är därför alla planeterna är här.
Dess värme ger oss solsken och gör planeten beboelig.
Den kommer inte alltid att värma oss. Den kommer att dö, liksom allt annat.
Först växer den och omringar alla planeterna, inklusive Jorden.
Sen suger den till sig dem.
Solen är ju bara bränsle som brinner våldsamt.
När bränslet tar slut så försvinner den.
Och då blir solsystemet mörkt för gott.
Vid det laget har nog människan fallit offer för annat:
Krig, miljöförstöring, växthuseffekt, tsunamier-
- jordbävningar, meteorer. Men vem vet, va?
Mamma! Kom upp hit.
- Jag är upptagen, Max. - Jag reste fortet igen!
Du måste komma in! Lavan kommer!
Och det är en rymdraket som ska lyfta!
En skål för dig...
Ska jag hålla en plats?
Du är verkligen...
- ...trevlig. - Söt.
- Allvarligt. - Det är du.
Hej sötnos!
Claire?
Vi ska snart äta middag. Flytta dina grejer från bordet, tack!
Hör du...
Vad är det?
Paté.
- Frusen majs. Varför inte riktig majs? - Frusen majs är riktig.
Gå ner från stolen, tack. Säg åt din syster att rensa bordet.
Claire! Ta bort dina grejer från matbordet!
Max... Börja inte nu.
Gå ner från köksbänken.
Jag har en vän här. Du skämmer ut mig.
Ge mig mat, kvinna!
Kliv ner från bänken nu.
Ner från den förbaskade bänken, Max. Nu. Nu!
- Jag äter upp dig! - Ner!
Ner därifrån!
Sluta! Kom hit!
Vad är det med dig? Det här är inte acceptabelt!
Du är inte acceptabel!
Du får ingen middag. Gå till ditt rum!
- Du bet mig! Det gjorde ont! - Han får inte behandla dig så.
Max! Vad är det med dig? Du är helt vild!
Det är inte mitt fel!
Max!
Jag hatar dig!
Hallå?
Ja, riv ner dem allihopa!
Vi har några till här.
Tänker någon hjälpa mig?
Vi gillar dem. De är fina.
Det är ett problem, förstår ni inte det?
- Jag ska... - Nej, jag gör det.
- ...hjälpa. - Som vanligt.
Carol... Får jag tala med dig?
- Jag hinner inte, Douglas. - Okej.
- De kanske inte hör mig härifrån. - Jag är den enda som bryr mig nog.
- Så här! - Är det här nödvändigt?
- Fråga KW! - Hon är inte här. Hon gick.
Hon gick! Precis. Därför är det nödvändigt.
- Jag hjälper till. - Bra. Kom igen, så där.
- Tack. - Ingen orsak.
- Vem mer vill hjälpa till? - Borde jag det, Judith?
- Nej. - Han kanske mår bättre då.
Bra idé. Ställ dig i hyddan innan den rivs.
- Jag vet att jag inte borde. - In i hyddan, Ira.
- Jag ställer mig här borta. - Nej!
- Det här är vansinne! - Det var redan vansinne.
Jag eliminerar vansinnet.
Jag tycker inte att vansinnet har blivit eliminerat.
Är ingen på min sida längre?
Tja... Det verkar inte så.
Visst.
Jag står på min egen sida... ensam.
Ingen bryr sig. Jag är den enda som bryr sig om att vi håller ihop.
Jag är den enda som bryr sig om det, så... Ser ni? Jag bryr mig.
Carol!
Du bryr dig inte och ni står där och viskar om mig...
- ...som vanligt. - Det är sant.
Men jag vet vad jag gör...
- Vad är det där, Ira? - Jag vet inte.
Hej...
Ser ni? Den här killen fattar.
Du...
...skumma lilla grej. Jag gillar hur du förstör saker. Fin teknik.
Din gnista går inte att lära sig.
- Tack. - Ta den där borta. Jag tar den här.
- Vi ser vem som är snabbast. - Okej.
Nu!
Hallå!
- Vad gör du? - Jag... Jag...
- Jag hjälper till. - Genom att slå sönder våra hus?
- Är det era hus? - Ja.
- Är något fel på dem? - Hur ser dina ut?
- Hans hus är nog konstiga. - Vi la ner stor möda på dem.
Sen kommer du och börjar hjälpa till.
- Jag fryser. - Vem är du? En av KW:s nya vänner?
- Är du Bob eller Terry? - Jag vet inte vilka de är.
- Han liknar en Bob. - Det här börjar bli galet.
- Den är farlig. - Du skrämmer mig.
Jag brukar säga att problem... är till för att ätas.
- Det är den enda lösningen. - Den enda.
- Han har nog små fågelben. - Jag avskyr dem.
Har du små fågelben man skär sig på?
- Nej då! - Det är säkrast.
Är du svår att äta? Tänkte du på det? Gud, så självisk du är.
Jag hoppas du inte smakar så.
- Vi äter den. - Sluta!
- Titta.
Så härlig och tuggbar.
Var stilla!
Varför?
För, jo...
För...för...
- Varför? - För ni kan inte äta mig.
- Ni visste inte det, så jag förlåter er. - Varför inte?
Jag har krafter från ett annat land.
- Krafter? - Från svunna tider.
Tvinga mig inte att visa er. Jag fick visa vikingarna en gång.
- Vad är en viking? - De bär hjälmar med horn och är stora.
Större än er allihopa.
De attackerade mig i min isfästning.
De försökte få taket att störta in, men det var för starkt.
De var inte stilla när jag sa åt dem. Jag besegrade dem.
- Jag fick spränga deras huvuden. - Va?
Då insåg de att jag visste världens alla hemligheter.
Vet ni vad som hände då?
De gjorde mig till sin kung.
- Kung? - Var du kung?
- Jag sa ju att han var speciell. - Så du sprängde deras huvuden?
Äsch! Våra huvuden är för stora för att sprängas.
- Nej, deras huvuden var större än era. - Men du är så liten.
Liten är bra. Mina krafter kan sippra igenom sprickorna.
Men om sprickorna är slutna?
Jag har en återspräckare för det!
Och om återspräckaren inte rår på materialet?
Jag har en dubbelåterspräckare som rår på allt.
Där tar det slut, det finns inget mäktigare. Punkt slut.
- Han har en dubbelåterspräckare. - Han låter mäktig.
Det måste finnas ett material, kanske i underjorden...
- ...som kombinerat med något... - Var tyst!
Förlåt. Så...du var deras kung och ställde allt till rätta?
- Ja. - Ensamhet då?
Han undrar om du håller all ledsamheten borta.
Jag har en ledsamhetssköld. Den är stor nog åt oss alla.
Jag gör så här med ensamheten.
Jag visste det! När han dök upp, såg jag det.
- Varför lyssnar ni aldrig? - Du har rätt. Jag såg det inte.
Jag förstår inte. Han ser inte ut som en kung.
- Jag kan lika gärna vara kung som han. - Var du kung där du kom ifrån?
Ja. I 20 år.
- Det är imponerande. - Otroligt, eller hur?
Vi tycks ha funnit vår kung. Du är väl vår kung?
Ja.
Ja, det är jag.
- Jag är så lättad! - Förlåt. Vi visste inte att du var kung.
- Ja, jag menar... - Det är KW.
- Va? - Va?
- Hej KW! - KW... Kul att se dig.
- Jag trodde du var med Bob och Terry. - Vad gör ni?
- Vem är det? - Kom! Vi har äntligen fått vår kung.
- Sant. - En imponerande en.
Ja, vi har en kung.
Vi kan ta en promenad, så ska jag berätta om det.
Du kan bära mig som en liten bebis.
Ja, men jag vet inte om jag stannar. Jag kom bara tillbaka...
...för pinnen jag glömde. Har någon sett den?
Jag hjälper dig. Jag är bra på att hitta pinnar.
- KW... Han är väldigt mäktig. - Pressa henne inte. Hon märker det.
Låt henne bara vara, okej?
Kungen... Den här vägen. Snälla Ers majestät.
- Titta! Han ska göra oss lyckliga, Judy. - Ja.
Men lycka är inte alltid bästa sättet att vara lycklig.
- Sluta, Judith. - Han är liten för en kung.
- Är jag galen? - Så sa jag.
- Alexander. - Förlåt.
Jag trivs bättre med en kung.
Jag gillar Carol bättre då.
- Vad hände med våra hus? - Åh... De föll ihop.
Är det andra kungar?
De var här innan vi kom. Jag har aldrig sett dem förut.
Är du okej?
Ja.
Nu är du kungen. Och du kommer att vara en stor kung.
Den passar honom fint. Vår kung!
Du ser perfekt ut.
- Vi har en kung. - En ny kung.
- Äntligen. - En kung!
Jag kan det här.
Kung, kung, kung...
Du kungen, vilken är din första order?
Låt det vilda tumultet börja!
Perfekt svar!
Hör ni det?
Tumult!
Kom igen! Kom igen, kungen!
Kom igen, KW, kom med!
Tumult!
Hörni! Följ mig!
Vad då?
Du ser rolig ut bara.
Kungen! Titta här.
Hallå!
Hör du hopparen!
Hopparen! Du där!
Vänta!
- Hör du hopparen! Hallå! - Titta här, kungen!
Jaha trädet, vi får bli kvitt senare.
Alla vill visst vara vän med den nya killen.
Det är vår familj. Jag hoppas du ser hur glada de är att ha en kung.
De visar det på ett märkligt sätt. Ibland kan de såra andras känslor.
- Ira, käresta? - Vad då?
- Kom hit. - Okej.
Det är Judith och Ira. De är förälskade.
- Hör du! - Vad tänker du egentligen?
Titta!
- Det är Alexander. - Jag hatar det här trädet!
Han vill bara ha uppmärksamhet. Strunta i honom.
Sjuttiosju. Sjuttioåtta. Nej, vänta. Vad var det?
Det är Douglas. Jag litar alltid på honom.
Om jag bara fick ta med en sak till en öde ö så vore det Douglas.
- Vi kan dela på honom. - Bra. Jag kan behöva en sån.
Nej Douglas. Det är inte så du ska göra. Jag ska visa dig.
Hur gick det till?
Det var en olycka. Jag vet inte hur det hände.
Vi har inte blivit presenterade. Jag heter Ira.
Jag gör hålen i träden. Du kanske såg dem?
- Kom. - Eller inte.
Det är i alla fall det jag gör.
Det är inte så viktigt, som sånt du gör. Och det här är Judith.
Du behöver inte känna mig. Jag är trist.
Det är inte sant, kungen.
- Få se på ditt ansikte. - Du kan presentera mig.
Få se på ditt ansikte.
Vad är det? Lugn, låt mig se.
Snyggt, Douglas. Det träffade mig nästan.
- Nästan duger inte. - Vi tar honom nästa gång.
Ja då... Det gör vi. Det gör vi.
Vad gör du?
Var det henne du var arg på när du slog sönder saker?
Ja. Nej, nej.
Nej, det... Jag tyckte hon sa att hon inte skulle återvända.
- Hon verkar ha återvänt nu. - Ja.
Jag hoppas det.
- Jag ska ta henne. - Nej! Hon gillar inte sådant!
- Kära Ira, kom hit. - Kolla, kungen.
Jag skulle inte rekommendera det.
Sluta!
Okej, sluta! Peta i någon annans näsa.
- Se upp, Max! - Där fick jag dig!
Alexander! Gå dit och var social.
Låt det vara så här för alltid!
Så här är jag, fast ni inte tror det.
Han gör helt rätt, vår kung.
- Oj, han får saker gjorda. - Det var...
- Det var toppen. - Ja, toppen!
- Kul. Vi hade glömt hur man har kul. - Det är sant.
- Inte jag, men... - Nej, inte du.
Din tå är i mitt öra.
Du håller den varm.
- Vem har jag i ansiktet? - Sluta!
Förlåt, Carol. Det är du. Jag flyttar mig.
Jag gillar det här. Låt oss vara så här för alltid.
- Har kungen problem? - Min fot sitter fast under tjockisen.
Så där.
- Tack! - Jag heter KW.
- Jag heter Max. - Jag vet.
Tänker du stanna nu?
- Tja... - Alla vill det.
Det är komplicerat. Jag vet inte ens hur det blev så här.
- Men det verkar bättre nu. - Ja, det är det.
- Okej, kungen. - Vilka är Bob och Terry?
De är goda vänner till mig. Jag kan inte ens beskriva dem.
De är annorlunda än alla här. Annorlunda, helt enkelt.
- Gillar du dem bättre än...? - Du frågar så mycket.
Vad är din historia? Varför kom du hit?
Tja... Jag är äventyrare och reser mycket.
Till havs. Jag brukade färdas i luften.
Så du har varken hem eller familj.
Jag hade en, men...
- Men du åt upp dem? - Nej!
Jag bara bet en av dem och... de blev helt galna.
Och...
...jag gillar inte frusen majs.
Jag beklagar. Är det därför du åkte?
De beter sig som om jag vore en dålig person.
- Är du det? - Jag vet inte.
Jag vet inte.
Jag är glad att du kom.
Det är skönt med någon som inte äter alla. Du bara bits.
Men bitare är inte så tokiga. Ätare tål jag bara inte.
- Jag har inga planer på att äta någon. - Okej. Bra.
Godnatt, då.
Godnatt, KW.
- Godnatt. - Godnatt, Ira.
- Godnatt. - Godnatt, Douglas.
- Godnatt, Carol. - Godnatt, Judith.
- Godnatt. - Godnatt, Judy.
Godnatt, älskling.
- Godnatt. - Godnatt, Alex.
- Godnatt, kungen. - Godnatt.
- Åh... Godnatt kungen. - Godnatt, kungen.
Oj, det här är trevligt.
Godnatt, allihopa. Sov gott nu.
Jag ville inte väcka dig... Men jag vill visa dig något.
- Okej. - Och på vägen...
...kan jag visa dig ditt kungarike. Allt är ditt.
Du äger den här världen. Allt du ser är ditt.
Förutom hålet där, det är Iras.
Trädet är ditt, men hålet är Iras. Allt annat är ditt.
Förutom stenen där. Den är inte din. Den lilla intill den stora.
Men allt annat i riket...förutom pinnen. Den lilla pinnen är inte din.
- Jag vill att du ska vara kung för alltid. - Ja. Definitivt.
Den här delen av ditt rike är inget vidare.
Varför?
Förr var det bara stenar och nu är det sand.
En dag blir det damm. Sen blir hela ön damm och...
Jag vet inte ens vad som kommer efter damm.
Carol?
- Visste du att solen kommer att dö? - Va?
Det har jag aldrig hört.
Kom igen...
Det kan inte hända.
Du är ju kung och se på mig. Jag är stor!
Vi kan väl inte oroa oss för en liten grej som solen?
- Carol! Vad är det? - Det är den där hunden.
Mata den inte, då följer den efter dig.
Vänta på mig!
Gjorde du det här?
- Ja, ja... - Det är väldigt fint.
Vi skulle göra en hel värld så här, men...
Alla brukade komma hit... men, du vet...
Du vet hur det känns när ens tänder lossnar sakta och man inte märker det?
Sen märker man att de sitter väldigt glest?
Sen, en vacker dag...
...har man inga tänder längre.
- Ja. - Så var det.
Lägg huvudet där. Precis där.
Titta nu!
- Jag önskar att jag kunde bo där. - Ja.
Det skulle bli en plats där bara det man ville skulle hända.
Ja.
Annars slutar det nog med att jag äter mina fötter.
Carol... Vi kan bygga en sådan plats.
- Kan vi? - Vi börjar med perfekta fortet.
Sen bygger vi en stad runt omkring, för vi måste vara realister.
Vi börjar med fortet, sen anläggningen under jorden som knyter ihop allt.
Jag gillar din hjärna, Max.
Jag tänker inte äta min fötter längre!
- Varför inte? - Max ska bygga ett fort.
Det blir lika högt som 12 av er och sex av mig.
Bara vi kommer in. Vi kan ha en glasskiosk!
- En bassäng med en trampolin på botten. - Var var ni? Vi var här.
Om någon oönskad kommer in får de hjärnan utskuren.
- Byggnaden gör det automatiskt. - Hur tar den rätt hjärna?
Det finns ett låtsasträd som har en tunnel.
Det är en tunnel, inte ett träd. Den leder in i fortet.
Vill du ansvara för tunneln, Ira, du som gör så bra hål?
- Jag vill inte mista hjärnan. - Fortet gör mig redan glad.
Hör någon mig någonsin?
Vi tar hand om varandra och sover tillsammans i en riktig hög.
- Vad sägs? - Jag tror inte sånt här fungerar...
Jag vet inte. Jag vet ingenting.
- Men jag gillar att sova i hög. - Carol... Vill du vara byggnadsansvarig?
- Det borde du. Ingen annan klarar det. - Du har rätt, men...
KW... Tycker inte du att Carol borde bygga det?
- Jo. Han är den enda som kan. - Vill inte han, så kan jag.
Vill ni göra det?
- O, ja. - Idén är perfekt.
Okej. Om ni vill göra det... och vill ha mig...
...så är det en ära.
- Du skulle också ha varit bra, Judy. - Ja.
Vad sägs om ett fönster här? Vi sätter dörren här och ditt rum här.
Lite längre ditåt. Lite längre. Ja, just där.
Ja!
- Här då? - Vi måste markera där...
...så kan vi sätta andra markeringen där. Ja. Lite längre hitåt.
Åh, det är fem, Carol.
Sju Douglas bort har vi andra markeringen.
- Vad har du ätit? - Sten.
Sten. Vad sa jag om det?
- Sex. - Du börjar få hängmage.
- Hej KW! - Hej kungen!
- Här då? - Vi behöver exakt sju Douglas.
- Sju knubbiga Douglas. - Hör du!
Det blir både borg, fort, berg och skepp.
Vi får ett labb där vi kan bygga robotar som gör saker åt oss-
- och vår egen detektivbyrå och vårt eget språk.
Vi bygger en maskin som tar av våra ben så att vi kan flyta.
Ja Carol!
- Du log! Erkänn att det är en bra idé. - Jag sa inget annat.
Jag tror att idén delvis var min.
- Vilken del av den? - Delen där jag sa: "Ja, bra idé!"
Jag har den!
Det kittlas, Judith.
Jag gillar tunneln, Ira. Imponerande.
Nämen tack, kungen!
Fina bjälkar, Douglas. Starka.
Tack. Det är mina standardbjälkar.
- Vad gjorde du med Carol nyss? - Pratade bara.
En hemlighet, eller? En fråga bara. Hur fungerar det här?
Är alla lika, eller är en del bättre? Du gillar att ha favoriter, va?
- Nej, jag gillar alla lika. - Kom inte med det. Jag ser hur det är.
Kungen har favoriter. Så gulligt.
Sluta! Har du en favoritfärg? Får jag vara din favoritfärg?
Vet du vad? Du får inte göra så tillbaka.
Ditt jobb är att inte bli upprörd när vi är det. Vårt jobb är att bli upprörda.
Om jag blir arg måste du säga: "Okej. Du får äta mig.
Jag älskar dig. Gör vad du vill, Judith." Så ska du göra!
Kom Max... Vi hämtar pinnarna.
- Ja. Okej. - Jag hoppas du hörde på.
Han hörde, Judith. Alla hör dig jämt.
Tycker du att du är mäktig, KW? Det där är inte riktig makt.
Jag talar med dig! Nej! Inte dig. Jag talar fortfarande med KW.
Oroa dig inte för Judith. Hon...är trist.
Du lär dig.
Du borde prata med Bob och Terry. Kom!
Kungen!
De är verkligen jättesmarta. De har svar på allt.
Vänta, vänta. Jag kommer.
Nå, vad tycks?
Det här är Bob och Terry.
De älskar när jag gör så här med dem.
Bob, Terry...det här är Max. Han är bitaren jag berättade om.
- Säg hej. - Hej.
Han ville be er om råd.
Var inte rädd. De dömer ingen.
- Ska jag bara fråga dem? - Ja.
De säger att det är bäst om du kan fråga med sju ord.
Okej.
Hur...kan...
...jag göra...
...allihopa...
...okej?
Ja! Det tänkte jag inte på.
De går direkt till problemets kärna, va? Är de inte fantastiska?
Kan de inte bo med oss?
Bob, Terry... Vill ni inte bo med oss? Vi bygger något stort.
Bra! Eller hur, Max?
Carol då?
Han är Carol.
Jag kan tycka om honom och vara vän med dem.
Hej Douglas! Var är Carol?
Han är i fortet. Aktersektionen huvudkammaren.
Carol! Fortet är jättefint!
Ja. Tack. Vi jobbar hårt på det. Var har du varit?
KW tog med mig till sina vänner, Bob och Terry.
De vill gärna träffa dig. De kanske stannar.
Så det här är de berömda Bob och Terry?
Berättade KW om mig? Vad sa hon?
Fina små Bob och Terry blir burna.
Ursäkta... Min röst? Åh, tack! Ja, ibland...
Ja. Jag har en väldig tur.
Kan ni några skämt?
Vem där?
Högljudd störande ko...
Det är hur kul som helst! De är fantastiska, KW.
Max... Vad är det för fel på fortet?
- Du sa att det var automatiskt. - Vad?
Jag tyckte du sa att om någon oönskad kom in så skulle deras hjärnor huggas ut.
- Carol... - Nå ja...
...jag tänkte det då, men... jag bestämde att om vi känner dem-
- borde de få behålla sina hjärnor.
Även om vi inte känner dem så väl.
- Jag tycker du ska be dem om ursäkt. - Jag ber inte ugglor om ursäkt.
- Ugglor är dumma. - Carol... Det är gement.
Varför tog du hit dem?
Det här skulle vara vårt ställe.
De sover inte i vår hög.
Du är bästa kungen någonsin. Du har ändrat på allt.
Hej Carol...
Jag förstår inte varför hon gillar dem så.
Jag förstod inte ens vad de sa. Jag hörde bara pipande.
Jag förstod inte heller vad de sa.
- Jaså? - Ja.
Alla är arga på mig.
Finns det något du kan göra, du vet...?
Det finns något som får mig att må bättre ibland.
Vad?
Vi ska ha ett krig. Vi ska dunka ner varandra totalt.
- Dunka ner varandra? - Ja, med stora jordkokor.
Jag gjorde det jämt när jag var liten.
Vi har inte haft ett jordkokekrig på länge.
Det är det bästa sättet att ha kul ihop.
Ja, livet var enklare då, med jordkokorna.
- Ja. - Vem vill vara elaking?
Okej. Jag väljer någon.
- Du får vara elaking. - Ja, jag anade det.
Och du är definitivt en elaking.
- Vad? Förbaskat! - Ni får välja en till.
- Jag kan vara elaking. - Vi väljer dig.
Nej, jag kan inte. Jag är kung. Jag är god.
- Jag är elak. Jag är elak! - Okej då.
- Jag är med dig. - Jag hörde det.
Och du...
- Han är med dig. - Är jag god?
Så klart. Du har bäst armar.
- Var höll du hus? - Jag såg till Bob och Terrys hjärnor.
- KW! - De har kvar dem.
KW... Vill du vara med mig? Vi är elakingarna.
Nej! Nej, du är med oss. Du är god.
Ja, kom igen, var god.
Så du är med i mitt lag. Du, jag och Carol.
Hej KW...
Vi ska försöka döda elakingarna-
- genom att slå dem i huvudet med jordkokor.
- Vi ska hitta största bitarna... - Det var du inte beredd på!
- Ta skydd! - Spring!
Bäst ni springer!
Vänta! Du gjorde inte det officiella startljudet.
- Förlåt. - Spring! Ta skydd!
Se upp för elakingarna!
Vi har dem fast. De kan inte röra sig.
- Ge eld på tre! - Okej.
Ett, två, tre!
Ni ska få...
Vänta, vänta! Jag har en idé.
Kom ut!
- Nej! - Varför inte?
Ni tänker kasta jord på oss.
Kom ut!
- Nej! - Varför inte?
När jag sa att ni ska kasta jord på oss så sa du inget!
Alltså tänker ni träffa oss i huvudet med jordkokor!
- De läser oss som en öppen bok. - Ja.
Okej. Kom igen! Till anfall!
Ira! Ta Carol.
Bra skott. Jag ska ta dig!
Hej. Vem kastade Richard? Han är med oss nu.
- Jag fick dig. - Inga djur!
Det gör jätteont!
- Douglas... Ta geten. - Okej.
- Sikta på hans ben. - Uppfattat.
Det är fusk! Jag leker inte mer!
- Kom igen, Alexander. Kriga med oss! - Gör om det.
- Det...är orättvist. Är du tokig? - Man ska bli träffad i krig.
Det var orättvist! Jag var skadad. Man får inte kasta då. Jag slutar!
Kom genast tillbaka!
- Räkna till tio. Det blir bättre. - Gråt inte, Alex.
Går du om jag räknar till tio?
- Tala inte till Ira som jag gör! - Sluta!
- Det är mitt öga. - Spring! Kom igen.
Se upp! Spring.
Oj, Carol. Förlåt.
Vad hände? Klev någon på ditt huvud?
Vad gör du?
- Vad? - Kliv inte på mitt huvud.
Vad menar du? Det är krig. Douglas gjorde det.
Ja, men inte med flit, som du.
Och inte på ansiktsdelen av mitt huvud.
- Det var ett skämt. Jag skojade bara. - Säkert.
Som om du inte alltid är ute efter att trampa på mitt huvud.
För så gör du.
Visst. Vet du vad?
Det är på grund av sånt här som jag inte vill göra saker med dig.
Varsågod.
Kliv på mitt huvud.
Glöm det! Jag kliver inte på ditt huvud för att du ska må bättre.
- Kom, Douglas! - Carol... Jag tycker du handlade riktigt.
Att inte kliva på hennes huvud, alltså.
Tack, Max. Men nu räcker det.
Jag vet inte varför jag kom tillbaka.
Men jag är glad att jag träffade dig.
Så kungen... Vad händer? Är det så här du styr? Du låter alla slåss?
Elakingarna mår dåligt. Alla mår dåligt.
Jag är fortfarande lite yr. Ögonen sitter löst.
- Knip igen, Ira. Allas ögon sitter löst. - Nej.
Max hämtar KW. Han får oss att hålla ihop.
Han har krafter. Det sa han. Eller hur, Max?
Visa oss.
Någon hade sönder kungen.
Jag fattar inte. Jo, vänta. Det är korkat.
- Jag tror han är klar nu. - Har vi väntat på det?
Carol?
Hej...
- Är det från jordkokorna? - Ja. Från när du lät Douglas träffa mig.
Jag ber om ursäkt för det.
Det gör inget.
- Ingen lyssnar på dig, va? - Så du har märkt det?
Ja, du är väl inte van vid det, du som är kung och allt.
Jag har verkligen ställt till det här.
Du är ingen riktig kung, va?
Du är bara vanlig.
Jag visste det.
Jag vet inte ens om det finns en kung som kan göra allt det du sa.
Jag struntar i det.
Men låt aldrig Carol få veta.
Han är en hemsk kung.
Var kommer han ifrån? Vart tar han vägen?
Varför hjälper han oss inte?
Jag vill äta upp dem.
Du, Max...
- ...vad är det? - Jag tänkte att vi behöver en plats...
...där kungen är hemlig. Som en hemlig kammare åt kungen.
Jag förstår inte. Vad...?
Ett litet ställe med en dörr som inte är så stor.
Jag vet inte... Jag tänkte mig inte hemliga dörrar.
Tänk om det vore en stor plats med stora hemliga dörrar?
Det är inte så det ska vara.
Det är mer som... Som en...
Ungefär så stor?
Kom ut, allihopa.
Vakna!
Vakna, allihopa!
Kom ut hit!
Ira... Vad är det?
- Vakna! - Det är Carol.
- Jag visste det. - Judy, Judy...
Det är helt fel. Det skulle inte bli så här.
Judith... Vad händer nu? Judith?
Vakna och kom ut!
- Vad? - Vad säger han?
Kom ut hit!
- Vad talar han om? - Det är fel.
Jag kan inte ens titta.
- Vad är det? - Fortet. Vi måste riva det.
- Det skulle inte vara så här. - Carol...
Vi skulle sova ihop i en riktig hög. Och nu vill du ha ett hemligt rum.
KW är borta och nu måste jag oroa mig för att solen ska dö.
Den gick aldrig upp. Den är död!
- Va? - Det är mörkt.
- Herregud. - Död?
- Sluta Carol! - Den är död.
- Du skrämmer alla. - Det är morgon.
Solen är inte död, det är natt nu.
Hur vet du det? Jag kan inte lita på dig.
Allting förändras hela tiden. Kom, vi river det.
Vi ska inte riva fortet!
Det skulle vara en plats där bara sånt man vill händer.
- Kom igen, gör som jag säger. - Nej! Vi bor alla här, inte bara du.
Det är allas. Judiths, Iras och allas.
- Äntligen! - Du skulle skydda och ta hand om oss.
- Carol... - Förlåt!
- Det duger inte! - Carol!
Du är en hemsk kung.
- Carol! - Vad?
- Han är inte vår kung. - Va?
- Säg inte så. Hur kan du säga så? - Det finns inga kungar.
Säg inte så!
Han är bara en pojke som låtsas vara varg som låtsas vara kung.
Det är inte sant.
- Han är som oss. - Varför lyssnar jag inte på mig själv?
Det är inte sant!
Jag gick bara med på det för att du ville.
- Säg inte så! - Sluta, Carol!
- Åh, nej! - Sluta, vad gör du?
- Carol! - Vad?
- Det var min favoritarm! - Jag höll bara i den. Du backade.
- Va? - Sluta!
- Ljög du? - Du är helt vild!
Jag är inte vild. Du skulle ta hand om oss! Du lovade!
Jag ska äta upp dig!
Kom tillbaka!
Max!
Kom! Kom hit.
Kom in!
In! Kryp in i min mun. Jag gömmer dig.
Max!
- Hej Richard. - Max!
- Var är han? - Jag vet inte.
Jag känner lukten av honom!
- Jag vill bara prata. - Du är helt vild!
- Jag är inte vild! - Du tänkte äta honom.
Nej. Jag skulle... Jag skulle inte...
Jag vet inte, jag sa bara det.
Är jag så hemsk som han säger?
Gå din väg bara.
Jag ville bara att alla skulle vara tillsammans.
Har du hört på den?
Han vill inte vara så, KW.
Han är bara rädd.
Han gör det bara värre. Det är redan svårt nog.
Han älskar dig. Du är hans familj.
Ja. Det är svårt att vara familj.
Jag kan inte andas så bra här. Får jag komma ut?
Jag önskar att ni hade en mamma.
Jag tänker åka hem.
Carol!
Max...
Jaha...
Ja.
Så vad hände med dig och vikingarna?
Jo, till slut... var jag tvungen att åka.
Varför då?
Jag är varken viking eller kung...
...eller någonting.
Vad är du då?
Jag är Max.
Jaha... Det är ju inte så mycket, eller hur?
Du, Max?
Ja?
När du är hemma, säger du bra saker om oss då?
Ja. Det ska jag.
Tack, Max.
- Du är den första kungen vi inte har ätit. - Ja, det är sant.
Vi ses.
- Hej då, Max. - Hej då.
Åk inte... Jag älskar dig så mycket att jag vill äta upp dig.
TILL VILDINGARNAS LAND